Tidigare på Grey's Anatomy...
Jag är gift med en man som nästan slog ihjäl mig.
- Gör du så här överallt? - Vadå?
Vänder alla mot dig.
Får du göra hela operationen utan hjälp?
ST-läkaren blir huvudkirurg för ett eget patientfall från början till slut.
Vad gjorde jag? Dödade jag pojken?
Du är sjukhusläkare. Det är din förlust.
Du kan ha vänner här, om du ville.
Bailey, vem är hon? Jag kan inte stötta det här.
Då får du inte längre operera.
Du är avstängd, med omedelbar verkan.
Jag går inte på återträffar.
Högstadiet, gymnasiet, läkarutbildningen...
Fem minuter, Alex. Jag menar det.
Jag vet.
Jag får inte bli sen. Jag har två konsultationer.
Så många pyttesmå strumpor.
Jag får inte heller bli sen första dagen tillbaka på jobbet.
Och inga passar ihop. Varför?
Jag behöver inga ytliga konversationer
med en massa människor jag knappt minns.
Mer.
- Jag måste ta min lunch. - Ursäkta.
Imorgon kanske jag kan ordna lunch till dig
eftersom jag verkar ha all tid i världen nu.
Du borde se det som semester.
De här är felvikta.
Semester eller fängelse?
Ledsen. För tidigt?
Du kan inte vara trött. Du sov hela natten i min säng.
- Du erbjöd mig rummet. - Jag trodde att det var för en natt.
- Jag trodde inte att du skulle flytta in. - Jag sover över.
Sova över gör man på en soffa. Du bor i en säng.
Jag sover över på soffan. Det suger. Jag vaknade med en cheerio i ansiktet.
Du kan ta min säng för jag kommer att dö av tristess.
Kan det hända?
Kan hypotalamus krypa ihop och sluta fungera av brist på stimulans?
Nej. Jo, tekniskt sett. Hur kan hon stänga av dig? Äger inte du sjukhuset?
Det kan hon. Jag kollade stadgarna.
Sån är maktfördelningen. Så uttråkad är jag nu.
Alex, bilen, nu.
- Jag vill ha min säng. - Jag bor inte här.
Vill jag ha nån i mitt liv, har jag dem i mitt liv.
Bandet är återförenat igen.
Eller så vet jag bara inte hur jag blir av med dem.
GREY-SLOAN MEMORIAL- SJUKHUSET
Vet någon?
Det är en njure.
Och här?
En väldigt sjuk njure.
Vänta. Ska vi transplantera en njure?
Tekniskt sett, en uttagning av njure och en transplantering.
Vem tror de är redo att leda nåt sånt?
Jag är inte redo.
Det är rätt svar.
Är det?
Okej. Jag är inte redo.
Ta ner handen, AT-läkare.
Ingen av er är redo, men ni är redo att göra så mycket ni kan
under nära handledning av en sjukhusläkare
med möjlighet att lämna över om ni behöver,
och kommer steget närmare att vara redo.
Donatorn är i operationssal två och handleds av dr Webber.
Det blir du, Warren, med Cross som assistent.
- Ja! - Tack, dr Minnick.
Nej.
Edwards och Wilson, ni är i sal tre och jobbar på pojken med dr Karev.
- Pojken? - Ja.
Mottagaren av njuren är en 16-åring
med kronisk njursvikt från interstitiell nefrit.
Han behöver dialys tre gånger i veckan i väntan på en donator.
Han förlorade precis sin sista kärlaccess, så idag gäller det.
Donatorn är...?
Pojkens mamma. Hon ger honom en av sina njurar.
Njuren avlägsnas av dr Warren och...
Det är ett barn. Är du okej?
Ja, jag har ju inget val. Det är Karev. Är du okej?
Det går bra.
Välkommen tillbaka, Karev.
Mitt namn står äntligen på operationsschemat igen
men jag får inte utföra någon operation.
Ja, välkommen till fas två.
Förbereda patienter och ta prover?
ST-läkarnas skitgöra. Det suger.
De goda nyheterna är att jag är med dig.
Ja, du har rätt. Det suger.
Så hur länge håller njuren?
Den bör fungera i 15 år.
Under universitetstiden alltså.
Perfekt, den blir som en skyddsängelnjure.
- Jag vakar över dig. - Mamma!
Ditt samvete. Jag ska viska i ditt öra:
"Christopher, gör dina läxor, byt sänglakan,
ställ ner Jägermeistern..."
Avbryt henne. Hon slutar aldrig.
Det är de som bestämmer.
Om du inte har några fler frågor, så ses vi vid operationen.
En sak bara. Säg till min son att han måste
pussa sin mor innan hon blir uppskuren för hans skull.
- Sluta! - Det är obligatoriskt.
Tack.
Dr Karev och dr Webber kommer strax
och gör dig operationsklar.
- Tack. - Tack så mycket.
Tack.
Det var bra, men ta gärna ledningen.
Anamma det. Var bestämda.
PATIENTRUM
Riggs avslutar hjärtkonsultationen vid säng fem,
men han ska avsluta det här.
Ont... De får det att göra ont.
Kan jag hjälpa dig?
Nej. Ingen hjälp. Det finns ingen hjälp där ute.
De kommer och går, och driver på.
Vem är..
- Jag... - Ingen hjälp.
Behöver du något?
Du kan inte vara där.
- Ormar... - Du får ringa säkerhetstjänsten.
Det finns inga ormar här.
- Det finns inga ormar... - Okej.
- Vi ska hämta nån. - Gjorde du det här?
Gjorde du...
Nej. Min sons namn är Chris. Chris Daniels.
- Han opereras idag. - Jag ska se vilket rum det är.
Hej, jag heter doktor Wilson. Jag är Chris läkare.
Hej! Jag fastnade i så mycket trafik...
Opereras han inte än?
I så fall är jag sen, för jag är kirurgen.
Bra. Så jag har inte missat den?
Nej. Jag kan ta dig till honom.
- Ja, tack. - Ja.
Blodtrycket är bra. Du är redo.
Vi ska börja förbereda dig också.
Jag vet, men kan det inte vänta nån minut?
Jag vill inte lämna honom.
- Han är min... - Säg det inte!
Min baby.
Chris och Cynthia, är ni redo för operationen?
Förbereda honom i operationssalen.
Tack, Edwards.
Hej! Goda nyheter. Gissa vem jag hittade?
Pappa?
Vad i helvete?
Cynthia, jag vill bara titta till Chris.
Hur visste du att vi var här? Han gjorde ett inlägg på nätet.
Idag är "njurdagen". Jag visste inte ens att han skulle en ny njure.
Du måste gå härifrån, Ken. Omedelbart.
- Cynthia, jag lovar dig... - Okej, nu räcker det.
- Det räcker. - Ursäkta, kan du...
- Hallå där! - Chris är min son också.
- Jag tillåter att du gör mycket utan mig. - Tillåter?
Han är min son. Jag får vara här. Jag vill veta att han mår bra.
Gå härifrån!
Chris, du kan väl prata med pappa.
Pappa, gå.
Stick härifrån!
- Nu går vi. - Det är min son.
- Ut härifrån! - Jag har rätt att vara här.
- Jag har rättigheter. - Vi kan väl slå oss ner?
Varför tog du hit honom?
- Förlåt... - Varför gjorde du så?
Cynthia, vill du sätta dig ner?
- Stor transplantation idag. - Prata inte med mig. Jag är arg på dig.
- Gick du dit? - Ja. Nu vill jag äta där varje kväll.
- Jag sa ju det. Tog du biffen? - Jag tog två, och sen kom dessertvagnen.
Jag ska titta, men du bör nog
skjuta upp operationen av korsbanden tills hon har fött sitt barn.
Tack för råden, dr Robbins.
Jag förstår inte hur du klarar av att vara artig mot henne.
- Jag vet. Hon är botten. - Ja, jag klarar det inte.
Inte efter vad hon gjorde mot Webber.
Ja, precis. Jag måste gå nu.
Minnick tog bara ett jobb som hon blev erbjuden.
Nej, hon stal jobbet.
Du kan ju det där med att stjäla jobb, eller hur?
Kepner, är du insatt i den stora transplantationen med ST-läkarna?
- Ja. - Bra.
Du får vara ansvarig. Jag måste gå.
- Klarar du det? - Ja... Vart ska du? Var inte du ansvarig?
Camp David, på ett stort möte.
Vänta, det riktiga Camp David?
Där gick hon. Du kanske kan stjäla hennes jobb också.
Du sökte mig angående en temporär pacemaker?
Ja, hon behöver en permanent, men jag får inget samtycke, så...
Behöver du ett godkännande? Då får du det. Är hon påverkad?
Jane Doe, ingen legitimation. Hon är förvirrad och desorienterad
- i fråga om tid och rum. - Har du ett namn?
Inga namn.
Namn är för hattar, inte katter.
Man lägger ormen i hatten.
Vi frågade om det.
Jag säger till Grendel. Grendel har alla mönster.
Hon ser mönstret.
Hon ser mönstret, jag ser mönstret.
- Du ser inte diagrammet... - Okej.
- ...för jag ser diagrammen. - Okej.
Du kan inte diagrammen.
Vi ska ge dig något lugnade.
Två IV med lorazepam.
Blodprofil, serumprov och toxinanalys,
- och ring psykakuten. - Så...
Hur gammal är pacemakern?
Det är en gammal risig kärra.
Precis.
Vi ska ta ut den gamla pacemakern och ge dig en ny. Hur låter det?
Till ormarna? Det är till ormarna.
- Ja. - Till ormarna.
Ditt blodtryck är skyhögt. Vi måste få ner det innan operationen.
Vi ska ge dig något lugnande.
Han är nere i väntrummet. Han vill bli uppdaterad.
- Kan du inte få iväg honom? - Förlåt mig.
Han sa inget om att ni är skilda eller...
De är de inte.
De borde vara det.
Jag flyttade med Chris...
- ...för nästan ett år sedan. - Det skulle du ha gjort tidigare.
- Han slog henne. - Chris!
-Vadå? Det var därför vi stack.
Jag hade inget jobb.
Chris var sjuk hela tiden. Jag trodde att jag skulle klara det.
Men dagen då han gav sig på Chris...
Vi stack den kvällen. Nu dyker han upp
och låtsas att han bryr sig, att han är pappa.
Mamma, det är lugnt.
Vi klarar oss.
Jag koncentrera dig på varför du är här idag.
Jag kan inte förstå honom.
Det skulle bli en bra dag idag.
Det är det fortfarande.
Tänk på Chris.
- Hej! - Tack.
- Hej! Tack. - Dr Hunt?
Få ut den där mannen härifrån.
Han något hänt?
Ska jag ringa säkerhetsvakterna, eller...
Jag vill bara att han försvinner, tack.
Okej.
Ursäkta. Du har ombetts att lämna lokalerna,
- så följ med mig... - Jag stör ingen.
- Jag skadar ingen. Jag får vara här. - Ska jag tillkalla vakt?
- Du måste gå. - Samma visa.
Du hotar med... Rör mig inte!
Först klar. Jag lägger första snittet.
Är allt bra?
Vad menar du?
- Grejen med maken. Är du...? - Det är bra.
Vi använder bäckenets kant som orienteringsmärke.
Delar på uretären...
- Hur går det? - Mycket bra.
Cross, kan du vidga snittet?
Ja.
- En hel och frisk njure. - Bra jobbat... som gamla proffs.
Mer som bra ST-läkare som lär sig
en avancerad procedur med hjälp och handledning.
Vilket ni ger dem. Bra gjort, dr Webber.
Goda nyheter...
Warren och Cross har avlägsnat deras patients njure,
som strax blir er patients njure.
- Vem vill hämta...? - Jag tar...
Jag tar njuren. Jag har passerat det sterila området.
Jag hämtar njuren.
Okej.
Ledningarna på pacemakern har fastnat.
DeLuca, laser.
- Kan du inte bara dra ut dem? - Nej. De sitter fast i vävnaden.
Varför tar vi inte bättre hand om hemlösa?
Nu så!
Nu, då? Lämnar vi över henne till socialtjänsten?
- Hur ska de ta reda på vem hon är? - Fingeravtryck, antar jag.
- Om hon inte är straffad, då? - Jag vet inte. Kanske tandavtryck?
Hon är hemlös, tror du att hon har en tandläkare?
- De löser det. - Tänk om de inte gör det?
- Hon kan inte ha kommit från ingenstans. - Nån måste leta efter henne.
Ska hon bara tillbaka till gatan?
Nej.
Jag har precis listat ut vem hon är.
Ring företaget och be dem spåra serienumret.
Det kan ge besked om vem du är.
Warren och Cross gjorde ett bra jobb med njurartären.
Det borde bli en lätt anastomos.
Uppfattat.
Okej. Vad kommer nu?
- Sköljning här... - Bra hemostas.
Ska vi sy ihop?
- Hennes systoliska blodtryck är 200. - Var det malign hypertoni?
- Hon lider inte av högt blodtryck. - Okej, stopp!
Rör er inte.
Diltiazem, fort, och ta fram en bild.
Gjorde vi något fel?
Jag ser inte.
Förstora bilden och visa högra njuren.
Där. Bakom tarmen. Jävlar!
Kärlet är förberett för anastomos.
En ficka för implantering är redo.
Starta klockan.
Stopp!
Satte du fast den?
- Webber, vad tusan? - Satte du fast njuren?
- Nej. Jag håller den. - Lägg tillbaka den på is.
Mammans kvarvarande njure fick blodpropp. Den är död.
Vi har bara en bra njure till dem båda.
Ring organcentret. Säg att Chris måste ligga högst på listan.
De vet att han har förlorat sin sista dialysport.
Säg att han har två läkare som häller saltlösning över hans öppna buk.
- Vilken tidsram talar vi om? - Inte lång. Hon har njursvikt.
- Vad hände? - Donatorns kvarvarande njure
fick en förträngning.
När vi försökte öppna den gick blodkärlet sönder och bildade proppar.
Vem ska ha njuren, mamman eller sonen?
- Den var redan i killens operationssal. - Vad säger lagen?
Mamman skrev på pappren. Njuren är borttagen.
- Den tillhör killen. - Nej. Inte förrän den är i honom.
- Den skulle precis sättas in. - Så det finns inga regler?
Inte vad jag vet. Det här ska inte hända.
- Det är... - Det är första gången.
- Ingen regelbok. - Var är Bailey?
Hon åkte iväg. Hon skulle till Camp David.
- Vad betyder det? - Jag vet inte.
Hon sa att hon hade ett stort möte. Jag har ansvaret.
Bjud in mig på lite kaffe.
Kaffe?
Vi ska slå oss ner över en kopp kaffe och lösa det här som smarta kvinnor.
- Över kaffe? - Över kaffe.
Har du kaffe?
Jag går inte förrän du bjuder in mig.
- Jag har ingen mjölk. - Jag tar inte mjölk.
Om vi ger njuren till pojken, så behöver mamman dialys hela livet.
Det går att överleva. De har båda en chans.
Syr vi igen killen är det kört för honom.
Syr vi ihop mamman ger vi henne ett försvagat tillstånd.
- Vi måste ge tillbaka den. - Killen har inga val. Mamman är frisk.
Hon kan få dialys tills vidare.
- Vill hon det? - Hon vill rädda sin sons liv.
På bekostnad av hennes eget? Hon är frisk.
Hade du hittat förträngningen en minut senare vore det inget problem.
- Njuren skulle vara hans. - Det är den inte.
Stoppar vi inte in den i någon, dör den och ingen får den,
så vem får den?
- Varför frågar du mig? Jag bestämmer inte. - Svara på frågan.
- Vem ska få njuren? - Det är utanför mitt ansvarsområde.
Om fem, tio år är det inte det. Vad skulle du göra?
Om vi kan väcka mamman och fråga...
Hon måste vara vaken länge nog för att kunna ta beslut. Njuren hinner dö.
Jag vet, men hon skulle säga att vi ska ge den till sonen. Eller hur?
Utan tvekan. Ge den till killen. Alla föräldrar skulle säga samma sak.
Alla föräldrar med två njurar. Hon har bara en. Hon vill kanske ha den.
Ja, om hon är ett monster.
- Jag skulle vilja ha den. - Då är du ett monster.
Du är monstret.
Ger vi Chris njuren måste han ta hand om sin mamma för att hon inte ska dö.
Då har vi räddat hans liv, men gjort honom föräldralös.
- Han blir inte föräldralös. - Han har ju en pappa.
En pappa som slog hans mor och antagligen honom också.
Vi skulle skicka Chris till honom.
Du hade rätt. Företaget hade information om henne.
Hon var minderårig då.
- Vad hette hon igen? - Patientens heter Claire Nolan.
- Det här är hennes mor. - Bra jobbat, DeLuca.
Ser du? Problemet är löst.
- Du är imponerad av dig själv. - Lite.
- Ms Nolan. - Ja? Gwen.
Polisen sa att nån har hittat min dotter.
Ja. Vi har några frågor först.
Ringde ni Tim? Min ex-man. Kommer han?
Han är på väg.
Led din dotter av mental ohälsa?
Nej. Det...
- Vad spelar det för roll? - Förbered dig.
Det blir en chock när du ser henne.
Det är redan en chock. Det har gått 12 år.
Jag trodde aldrig att hon skulle hittas.
Det kan vara svårt att förstå henne.
- Vad menar du? - Hennes tal är...
...mycket ostrukturerat.
- Hon har möjligen vanföreställningar. - Är hon vid liv?
Lever Claire?
Säger ni att min dotter lever?
Sa jag att han är 16?
Det ändrar ingenting, men han är 16,
och han ligger öppen på bordet.
- Något? - Nej. Jag försöker med Seattle igen.
Killen har inga alternativ. Vi förlorade precis hans donators njure.
- Vi behöver en till nu. - Vad menar du?
- Talar ni om min son? - Vänta.
- Du talar om Chris. - Vi har bett dig gå.
- Vad hände med Cynthia? Vad är det? - Jag kan inte diskutera det med dig.
Säg inte så. Det är min son där uppe. Du måste berätta vad som händer.
Svara mig.
- Kepner, vi behöver besked. - Jag vet.
Dr Webber, förbered mamman för dialys.
- Jag ringer organcentret själv. - Karev, starta anastomosen på pojken.
Vänta! Vi har kanske ett annat alternativ.
Men?
- Wilson. - Jo, vad är det?
Maken.
Den jäveln vill ge sin njure, men så kan vi väl inte göra?
Eller hur?
Folk uppskattar det nya sättet att lära ut. En del säger att det är kul.
Idag skulle du ha gjort en njurtransplantation från mor till son.
Du behöver inte sälja in metoden.
- Folk gillar det. Jag fattar. - Bra. Då kan vi sluta
all tjurighet och olydnad.
- Det är inte olydnad. - Det är inte precis samarbete.
Jag gjorde dig till chef över allmänkirurgi
för att du skulle vara min högra hand.
- Du vill ha någon som alltid säger ja? - Nej.
Jag vill ha någon som leder med mig, men följer när jag leder.
Även om jag tycker att du leder fel?
Ska jag inte säga något när du tar felsteg?
- Ska inte din högra hand göra det? - Jag tar inga felsteg.
Jag håller inte med, men du vill inte höra en annan åsikt.
Du har inte erbjudit en åsikt. Du stängde Minnick ute.
Jag hade inte tid att ge dig min åsikt.
Du visade Richard på dörren. Hur kunde du det?
Jag ville inte göra det.
Jag ville ha honom där han var. Jag ville att Minnick tillförde värde,
men hon ville inte jobba med honom.
Du lierade dig med Minnick och sköt bort Richard.
Nej.
Jag var tvungen att välja,
men jag ville inte det eftersom dr Webber har byggt det här stället.
Men jag måste bygga vidare.
Jag gör det genom att ställa mig frågan 100 gånger per dag:
"Vad skulle Richard Webber ha gjort?"
Men hur fick Eliza Minnick dig på sin sida så snabbt?
När jag såg programmet, det bättre sättet att lära ut,
frågade jag igen: "Vad skulle Richard Webber göra?"
Han skulle ha anammat det. Det vet du.
Svaret var så tydligt att jag inte kunde ignorera det.
Men du tog fel beslut.
Du kan jobba under Webber om du vill,
men faktum är att han inte är din chef.
Jag är det. Och som din chef
så vill jag ta bort avstängningen om du tror att du kan komma tillbaka.
- Det vill jag. - Bra.
Men jag kan inte.
Inte förrän han är tillbaka.
Det är skillnad på lojalitet och tjurighet.
Jag vill inte komma tillbaka
om inte Richard Webber blir programdirektör.
Minnick måste gå.
Tack för kaffet.
UNDERSÖKNINGSRUM
Vi kan inte stoppa in hans njure i sonen.
Visar testerna att han passar, så ska vi absolut göra det.
Hans hustru skulle aldrig gå med på det.
- Hon skulle aldrig acceptera det. - Att rädda sig själv och sonen?
- Hon skulle inte säga nej av princip. - Hon föredrar nog en annan lösning.
Det finns ingen annan lösning. Han är ju här.
- Vår plikt är mot patienterna. - Men hon då?
Ingen ska få besluta åt henne.
- Våra patienter är stabila. - Och ST-läkarna?
Bra. Kan vi använda honom?
- Ja, det verkar... - Nej!
- Det går inte. - Wilson, vi har inget annat val.
Säg inte så. Hur kommer hon att må
när hon vaknar och inser att han kontrollerade situationen
och tog ett beslut när hon sov. Han tog sig in i hennes liv.
Hon hade ingen talan, ingen kontroll, inget val, ingenting.
Han kan inte göra så.
- Vi måste försöka nåt nytt. Vi måste... - Det finns inte tid.
Jag beklagar. Om testerna säger att han matchar, så gör vi det.
Vill du gå in?
Hon gick på University of Washington.
Det hade gått några veckor, och vi hade inte hört av henne.
De fann dörren till lägenheten vidöppen.
Det såg ut som en kidnappning.
Det hölls presskonferenser.
Vi gick genom skogarna med ficklampor.
Det var det enda vi tänkte på i åratal.
Det förstörde vårt äktenskap.
Det förstörde våra liv.
Det är för tidigt att ställa en definitiv diagnos,
men du har nog rätt.
Claire lider av schizofreni.
Hur gammal var hon när hon försvann?
Tjugo.
Det stämmer med mönstret, tyvärr.
Det brukar visa sig i sena tonåren.
Det är möjligt att det blev så jobbigt att hon bara lämnade allt.
Vill du gå in och visa att du är här?
- Slå dig ner en stund. - Okej.
Vi hade begravning.
Alla kom dit.
Hon har en gravsten.
Kepner berättade vad som händer.
Du skulle ta honom ut härifrån.
Jag hade det.
Jag glad att jag inte gjorde det.
Hans son dör om han inte får en njure.
Jag ursäktar inte det han gjorde.
Men det här är kanske hans sätt att göra bot,
att bli en bättre människa.
Han kanske är ledsen. Han kanske har förändrats.
Pappan matchar.
Du behöver inte vara inblandad.
Du kan hoppa över den här.
Nej, det tänker jag inte göra.
Du måste släppa det, Jo.
Jag vet.
Gör inte... Jo!
Vänta.
Du är inte hjälten.
Det här är ingen seger för dig.
Det här är det minsta du kan göra. Det allra minsta.
- Jag gör det rätta. - Det tror jag inte.
Du vill ha en ursäkt att ta dig in i deras liv.
Nej.
Jag svär.
Jag kan inte ta tillbaka det jag har gjort.
Men jag kan göra det här.
Jag vill bara göra något bra.
Vill du verkligen göra något bra, så berätta aldrig för dem om det här.
Du gör det anonymt och lämna dem.
De behöver aldrig veta att det var din njure,
och de behöver aldrig se dig mer.
Herregud, är han en hustrumisshandlare?
Ja. Deras enda hopp.
Pojken får sin vidriga pappas njure.
- Du gör det rätta. - Det känns äckligt.
Ja, men valet som får alla att överleva är det rätta.
- Det låter klokt. - Jag är klok.
Och du är ganska oförskämd, faktiskt...
Otrevlig och störande, och jag är trött på det.
Det här är kul.
Kvinnan är en plåga.
Jag ogillar att hon är så självbelåten.
Hon har inte erfarenhet nog att vara så självbelåten.
Hon gömmer sin respektlöshet under sin käcka yta.
- Ja, hon är självsäker. - Överdrivet självsäker.
- Hon är en plåga. - Gud, ja.
- Gwen, din ex-man är här. - De hittade henne.
- Gwen, de sa att hon lever. - Ja, men Tim...
Jag kan inte fatta att hon lever.
Tim, hon kanske inte vet vilka vi är.
Vi vet inte. Det är oklart vad hon svarar på i den riktiga världen
och på vad som händer inne i henne.
Hon kanske gör det. Vi är hennes föräldrar. Hon kanske gör det.
Är ni redo?
Claire? Det är dr Pierce.
Pierce?
Nålar. Det är blod i mina armar.
Och ormar... Jag kan se dem.
Du kan inte.... Du hade den.
- Claire? - Det är ormar i min...
Hej, gumman!
Nej!
- Nej! - Jag behöver fem Haldol.
Det är mamma.
- Det är mamma och pappa. - Inte blodet i mina armar.
Du får det inte.
Vi ger henne lite utrymme.
- Du får inte det. - Du kan vara trygg här.
- Okej, Claire. - Det är okej. Hon kommer att bli bra.
Redo för anastomos.
Dr Karev?
Bra, Edwards. Jag är här om du behöver mig.
Det ser ut som om ST-läkarna fixade det utan trubbel.
Du missade lite trubbel.
Jag talade med dr Grey.
Jaså? Kommer hon tillbaka?
Nej, det gör hon inte.
Bailey, du... du är larvig.
Du kostar Meredith tid och pengar, och dig själv och sjukhuset.
Nej, inte jag. Men du gör det.
Hon valde dig.
Jag kommer gradvis att öka dosen haloperidol.
När hon stabiliseras, så kan vi testa nyare mediciner.
Det sätter förhoppningsvis stopp för de oorganiserade tankarna
- och hjälper henne att kommunicera. - Känner hon igen oss då?
Om hon inte gör det, då?
När hon är stabil så är det upp till henne.
En del människor gillar inte hur medicinerna känns,
så de slutar ta dem och går tillbaka till samma läge.
Vi vet inte.
Jag ska se till att ni får information
om tjänster och permanenta boendeformer.
Ni kan gå in och sitta med henne tills hon vaknar.
Vi väntar, om det går bra.
Okej.
Vi kommer tillbaka.
Jag bara...
Schizofreni är en svår sjukdom, men med behandling kan det bli bättre.
Vad menar du?
Jag fattar bara inte.
Jag skulle vara glad över att hon lever.
Varför är det inte ett lyckligt slut?
Du har rätt. Du fattar inte.
Jag vill det.
De gav upp hoppet om henne.
De begravde en tom låda och gick vidare,
drack sitt kaffe och såg på film.
De levde sina liv, och samtidigt
traskade deras dotter runt där ute i regnet, plågad och ensam.
De kommer aldrig att förlåta sig själva för det.
Det borde de inte.
- Hej! - Är du upptagen?
Ja, jag skulle just måla en vägg och titta när den torkar.
Karev och jag ledde "morgondagens kirurger"
genom en njurtransplantation idag.
Och?
Att du är här är ett sånt slöseri.
Det är förstås ditt val.
Men det är också envist.
- Har Bailey pratat med dig? - Ja.
Meredith, kom tillbaka.
Slösa inga fler dagar, inte för min skull.
Jag vill det, men när jag försöker så hör jag
min mor röst säga: "Meredith, det är Richard."
Det är trevligt, men vi vet båda
att din mor aldrig skulle sätta mig före sin karriär.
Det är sant.
Men jag ska ju vara bättre än hon.
Är inte det poängen, att vara bättre? Jag kan inte vara som hon.
Gå tillbaka till ditt jobb.
Godnatt.
Dr Bailey, tack.
Min transplantation lyckades.
- Tackar som frågar. - Du menar väl Minnicks transplantation?
Ja, Minnicks transplantation.
Jag har aldrig sett ST-läkare lära sig som idag.
Det var inspirerande.
Jag skickade precis ett sms.
Det är inte kul.
- Det här är inte kul. - Jag förstår inte.
Jag vill inte låtsas ogilla dig och inte lyssna på allt hemskt som sägs om dig...
Vad säger de?
...för du är inte är hemsk. De borde få veta det.
- Arizona... - För du är trevlig,
smart, rolig och du bryr dig.
Du bryr dig t.o.m. mer om studenterna än jag.
Du har ett sätt att göra dina segrar till deras.
Du är bra för sjukhuset och för dem.
- De borde få veta det. - Sluta, Arizona.
- Jag tycker inte... - Du måste sluta...
...så att jag kan kyssa dig.
Sluta.
Claire...
...hur mår du?
Jag ska kolla dina bandage.
Jag har inte...
Jag skulle inte beställa.
De sätter igång dig, och stänger av dig,
och de har...
...diagram... och villkor och...
Claire, vi övervakar din pacemaker.
Den fungerar fint.
Vi har gett dig mediciner
för att lugna dig. Du kanske känner dig lite yr.
Okej.
Du kan inte känna...
Du kan inte känna ormarna i hatten.
Ingen kan det.
Hej, mamma!
Hej!
Hej, vännen.
Hej, Claire.
Får vi sitta hos dig?
Ni kan sitta.
Ni kan sitta, men inte berätta...
Jag kan berätta.
De gör mönster...
Ormarna är i vagnen.
De sa att...
Så jag...
Har jag fortfarande en njure?
Och Chris, har han också...
...en njure?
Ja. Chris fick en annan njure.
En perfekt, stark, levande donatornjure.
Men... hur?
Från... vem?
Det var en anonym donator.
Det är en perfekt matchning, och Chris mår bra.
Jag kan inte fatta...
...att människor är så snälla,
att de kan vara så snälla.
Tack.
Medicinerna ser ut att verka.
Det är bra.
Familjen har dig att tacka...
...för idén med pacemakern.
Du skulle också ha tänkt på det.
Det verkar få sin lilla flicka tillbaka.
Är du...?
Vill du prata?
Nej, det är okej...
Ett lyckligt slut, eller hur?
Godnatt.
AKUTINTAG
Hej, Wilson!
Hur är läget?
Är allt okej?
Vill du att jag gör något...?
Såja...
Jag går inte på återträffar, men jag förstår de som gör det.
Tack.
De får en att känna sig som man inte har gjort på länge.
Det är bekvämt och bekant. Lite som att komma hem.
Vad är det?
Nathan var så sorgsen idag.
Vi hade en patient som dök upp efter att ha saknats i åratal.
Vi ringde hennes familj.
Jag tror att det rörde upp många känslor om hans fästmö.
Megan.
Jag har aldrig sett honom så.
När Derek dog, så var det en dag...
...bara en dag, när jag inte visste var han var.
Jag låtsades att allt var bra,
men inuti höll jag på att bli galen.
Så är det nog för Nathan varje dag.
Man får se om folk förverkligade sina drömmar och förhoppningar
eller om de förlorade sina drömmar och förhoppningar.
Ja.
Du förstår honom.
Det vet jag inte.
Eller så ser man att de har funnit det som vi alla borde finna.
Nya förhoppningar och drömmar.